POVESTE FĂRĂ DE SFÂRȘIT
Bună dimineața, Bastian.
Tată, iar am visat-o pe mama.
Te înțeleg, fiule.
Dar viața merge înainte, nu-i așa?
Bastian, fiecare dintre noi are responsabilități.
Nu putem invoca moartea mamei
drept scuză pentru eșecuri, nu?
Da.
Fiule, e timpul să stăm de vorbă.
M-a sunat ieri profesorul tău de matematică.
Mi-a spus că
desenezi cai în cartea de matematică.
Inorogi. Erau inorogi.
Poftim?
Nimic.
Mi-a mai spus că nu-ți faci la timp temele.
Sunt foarte dezamăgit că nu te străduiești nici măcar pentru echipa de înot.
În ceea ce privește lecțiile de echitație pe care le vrei...
Spui că iubești caii, dar când e vorba să călărești, ți-e frică.
Ai ajuns la vârsta când ar trebui să-ți scoți capul din nori...
și să stai cu picioarele pe pământ.
Bine.
Nu mai visa cu ochii deschiși și înfruntă-ți problemele. Bine?
Uite, cred că am purtat o discuție plăcută.
Ar trebui să mai avem astfel de discuții.
Îți doresc o zi bună, fiule. Să nu întârzii din nou la școală.
Dar ieri nu am întârziat.
Hei, uite-l pe ciudat!
Ciudatule, azi ai ceva bani pentru noi?
Hai să-l prindem!
N-ai cum să scapi.
Ești mort, găină!
O să te prindem!
- Unde ți-s banii? - N-am niciun ban!
N-ai bani? Maică-sa nu i-a dat bani.
Dacă n-ai bani, ajungi la gunoi.
Poate că acolo, găina va cloci un ou.
Cine ți-a spus că poți ieși de la gunoi?
Treci înapoi.
Nu din nou.
Nu din nou!
Unde te duci, pămpălăule?
- A luat-o pe acolo! - Pe unde?
Ieși afară de aici! Nu-mi plac copiii.
Mai ești aici? Nu m-auzi?
Te ascunzi, nu?
Sectorul video e mai în josul străzii.
Aici vindem doar obiecte mici, dreptunghiulare. Se numesc cărți.
Ele necesită ceva efort și nu fac bip-bip-bip.
Drum bun.
Știu ce-s alea cărți. Am 186 de cărți acasă.
Cărți comice.
Nu, am citit "Comoară din Insulă",
"Ultimul mohican", "Vrăjitorul din Oz",
"Stăpânul inelelor", "20.000 de leghe sub mări", "Tarzan"...
De cine fugi?
De niște copii de la școală.
De ce?
M-au aruncat în tomberon.
De ce nu-i pocnești în nas?
Nu știu cum.
Despre ce-i cartea asta?
O, asta-i ceva deosebit.
Ei bine, despre ce-i?
Uite.
Cartea este ceva sigur.
În timp ce citești,
trebuie să te transformi în Tarzan sau Robinson Crusoe.
Dar tocmai asta îmi place la cărți.
Din păcate, după ce termini de citit, trebuie să redevii un băiețel.
Ce vrei să spui?
Ascultă.
Ai fost vreodată
căpitanul Nemo
captiv în submarinul tău, timp în care erai atacat de calmarul uriaș?
Da.
Nu ți-a fost frică că n-ai să poți scăpa?
Dar e numai o poveste.
Asta-ți spuneam și eu.
Imediat ce ai terminat de citit...
ai scăpat.
Și dacă nu termin de citit?
Nu-ți face griji.
Dar adineauri ai spus...
Uită ce ți-am spus.
Cartea asta nu-i de tine.
Koreander.
Ce pot face pentru dumneavoastră?
Merge cam cu 300, 370...
O să-mi ia câteva săptămâni.
Testul la mate. O, nu!
Noaptea cobora peste pădurea Howling.
Vântul șuiera printre vârfurile bătrânilor arbori.
Dintr-o dată, ceva enorm...
s-a auzit vuind printre crengi.
Ce-i aia?
Scuzați-mă...
Vă deranjează dacă mă alătur vouă în seara asta?
Vedeți, am călătorit toată ziua.
Acum înțeleg de ce ați ales acest loc.
O delicioasă stâncă de calcar.
O aromă minunată.
Trebuie să fi fost un an îmbelșugat.
Da, ai dreptate.
Datorită acestor stânci minunate am decis să înnoptăm aici.
- E diliu? - Nu, e un Mâncător de Stânci.
Un Mâncător de Stânci!
- Scuze. - Săracul.
Scuzați-mă.
A fost calcar, cu un filon de cuarț.
Foarte gustos.
Unde vin eu, în Nord, obișnuiam să servim pietre teribil de gustoase.
Numai că acum...
acum...
s-au terminat toate.
Știu cum s-a întâmplat.
Jur că nu-s eu vinovat.
Cred că știu ce-a fost. Mai spune-ne.
Lângă casa mea era un lac frumos,
dar apoi...
Apoi a dispărut.
A secat?
Nu. Pur și simplu a dispărut.
Nu a mai rămas nimic acolo. Nici măcar o baltă.
O gaură?
O gaură e ceva. Nu, a rămas Nimic.
Și a devenit tot mai mare și mai mare.
La început, a dispărut lacul.
În cele din urmă, pietrele.
Dacă continuă să înfulece în ritmul ăsta, nici aici n-o să mai rămână pietre.
Hobbit de Noapte, ar putea fi ceva serios!
Mâncător de Stânci...
Ce ne-ai povestit s-a întâmplat și în Vest, unde am locuit eu.
Un Nimic ciudat a distrus totul.
Da. Noi, Hobbiții de Noapte, locuim în Sud, și este și acolo.
Deci, nu se întâmplă doar în partea noastră din Fantasia?
Poate a ajuns deja peste tot.
Poate toată țara este în pericol.
Ce putem face?
Poporul meu m-a trimis la Turnul de Fildeș, la Regină, ca să cer ajutor.
Și noi ne îndreptam spre...
Și noi avem aceeași misiune. În fond, dacă Regina nu ne poate salva,
atunci cine?
Atunci de ce mai stăm aici,
în loc să pornim spre Turnul de Fildeș?
Ce mai așteptăm?
Bine. Hai să mergem.
Trezește-te!
Hai odată, băbuțo!
Nu mai putem sta pe-aici.
Trezește-te! Fii gata de drum.
Liliac idiot.
Nu putem aștepta un melc. Vrei să te duc eu?
Nu-ți bate capul. E un melc de curse.
Dar n-avem timp să așteptăm nici măcar un melc de curse.
Într-adevăr, e un melc de curse.
Nimeni nu plânge după mine și după liliacul meu idiot.
Poate o să iau cu mine câteva din pietrele astea delicioase, să am pe drum...
Nimicul!
Uite!
E acolo!
Inima Fantasiei!
N-am știut niciodată cât e de frumoasă.
Trezește-te!
Ți-am spus să rămâi treaz.
Casa Reginei.
Ea este singura noastră speranță.
Prieteni, știu de ce vă aflați aici.
Nimicul...
ne distruge lumea.
Și mai știu că voi
ați venit ca să găsiți
ajutor la Regină.
Dar am vești îngrozitoare.
Însăși Regina e grav bolnavă.
Se pare că există o stranie legătură între boala Reginei și Nimic.
E pe moarte.
Deci, nu ne poate salva.
Totuși, mai există o speranță.
Printre Oamenii Câmpiilor, cei care vânează bizonii purpurii,
există un mare războinic.
Numai el are o Șansă ca să lupte cu Nimicul și să ne salveze.
El este unica noastră speranță.
Numele lui... este Atreyu.
Atreyu.
Deja Regina a trimis după marele războinic.
Când, în cele din urmă, și-a făcut apariția în marea sală a Turnului de Fildeș
purta cu el speranța întregii lumi Fantasia.
Un băiețel!
Îmi pare rău, dar acum nu e nici momentul, nici locul pentru copii.
Trebuie să pleci.
Dacă nu ați fi vrut să vin, nu ați fi trimis după mine.
E dus de-acasă?
Nu după tine am trimis. L-am vrut pe Atreyu.
Eu sunt Atreyu.
Nu Atreyu copilul.
Atreyu Războinicul.
Sunt singurul Atreyu din neamul Oamenilor Câmpiilor.
Și nu m-ar deranja să mă întorc la vânătoarea de bizoni purpurii.
Așteaptă!
Vino înapoi, te rog.
Dar dacă tu ești într-adevăr Atreyu, cel după care am trimis,
ești dispus să accepți să mergi la vânătoare?
Da, bineînțeles.
Ce fel de vânătoare?
Să găsești un leac pentru Regină
și să ne salvezi lumea.
Nu-ți poate da nimeni niciun sfat. Tot ce-ți putem spune este:
Trebuie să mergi singur.
Nu poți lua cu tine nicio armă.
Va fi foarte periculos.
Am vreo șansă să reușesc?
Nu știu.
Dar dacă dai greș,
Regina va muri cu siguranță
și întreaga noastră lume va fi distrusă.
Când pornesc?
Acum. Și trebuie să te grăbești, Atreyu.
Nimicul devine, zi de zi, tot mai puternic.
Ia asta.
Auryn-ul!
Cel ce poarta Auryn-ul vorbește în numele Reginei.
Te va călăuzi și te va apăra.
Trezește-te.
Drum bun, Atreyu.
Ai grijă.
Între timp
undeva, în Fantasia, o creatură a întunericului
și-a început, de asemenea, căutarea.
Au călătorit fără țintă aproape o săptămână
dar fără a găsi un leac pentru Regină.
Nici Atreyu și nici calul său, Artax, nu bănuiau
că această creatură a întunericului, G'mork,
era deja pe urmele lor.
Ce-i, Artax?
Deja trebuie să plecăm?
Știu ce vrei. E timpul să mâncăm.
Bună idee.
Mai bine zis, genială!
Nu, să nu exagerăm.
Avem încă mult de mers.
Atreyu și Artax au căutat în Munții de Argint
Deșertul Speranțelor Pierdute și Turnul de Cristal
dar fără succes.
Și, astfel, nu a rămas decât o speranță.
Să-l găsească pe Morla, bătrânul,
cel mai înțelept din Fantasia,
care locuiește pe Muntele Scoică
undeva, în regiunea periculoasei Mlaștini a Tristeții.
Hai, băiete. Vino.
Așa.
E bine.
Se știe că cel care se lasă copleșit de tristețe,
se va îneca în mlaștină.
Vino, te descurci bine, Artax.
Hai, Artax.
Ce s-a întâmplat?
Ce ai?
Hai, băiete.
Ce s-a întâmplat?
Înțeleg.
E prea greu pentru tine.
Artax, te scufunzi. Vino!
Întoarce-te! Trebuie! Acum!
Înfruntă-ți tristețea.
Artax, te rog.
Nu lăsa tristețea mlaștinii să te copleșească.
Trebuie să încerci. Trebuie să vrei să trăiești.
Pentru mine.
Ești prietenul meu. Te iubesc.
Artax, cal prost.
Trebuie să te miști, altfel vei muri.
Mișcă-te. Te rog.
Refuz să mă dau bătut. Nu renunț.
Artax!
Muntele Scoică.
Morla, bătrânul înțelept.
Morla.
Dar e imposibil. Nu avea cum să mă audă.
Tu ești Morla, bătrânul înțelept?
Nu că ar conta, dar noi suntem.
Ajută-mă, te rog. Recunoști asta?
Ei bine...
n-am mai văzut...
Auryn-ul de mult timp.
Noi?
Mai este cineva aici?
Nu am mai vorbit cu cineva
de mie de ani.
Așa că am început să vorbim
cu noi înșine.
Morla, aduc vești cumplite.
Știai că Regina e bolnavă?
Nu că ar avea vreo importanță, dar știam.
De fapt, nu ne pasă.
Dacă nu o salvez, o să moară.
Există un Nimic groaznic care acaparează întreaga țară.
Nu-ți pasă?
Nu ne pasă
nici dacă ne pasă.
Ai răcit?
Nu. Suntem alergici
la tinerețe.
Știi cum să o ajuți pe Regină, nu?
Nu că ar conta,
dar da.
Dacă nu-mi spui cum să o salvez, Nimicul va ajunge aici și vei muri și tu. Amândoi.
Moartea?
Asta, cel puțin, ar fi ceva.
Te rog, ajută-mă. Ai spus că tu cunoști leacul.
Ne-am săturat de strănut.
Pleacă. Nimic nu contează.
Nu-i adevărat. Spune-mi mie, dacă pentru tine oricum nu contează.
Deștept băiat.
Spune-mi, te rog.
Nu știm.
Dar poți întreba.
Oracolul din Sud.
Cum pot ajunge acolo?
Nu poți.
E la 16.000 de kilometri depărtare.
Dar e atât de departe.
Așa e.
Uită.
Nu.
Atreyu nu ar renunța, în niciun caz, tocmai acum.
Of, băiete!
După zile și nopți de inconștiență
Atreyu și-a deschis, încet, ochii
și a constatat că se afla într-un loc straniu.
A fost spălat și rănile i-au fost îngrijite.
Pleci așa repede?
Voiam doar să merg să...
Trebuie să...
- Încercam să... - Te furișezi?
Da. Adică, nu.
Îmi plac copiii.
La micul dejun?
Niciodată. Sunt un dragon-noroc.
Mă cheamă Falkor.
- Iar pe mine... - Atreyu. Și ai pornit la vânătoare.
De unde știi?
Ai fost inconștient.
Ai vorbit în somn.
Ai putea să vii roată
și să mă scarpini după urechea dreaptă?
N-am reușit niciodată să ajung ca lumea la ea.
Aici?
Ce bine e!
Mulțumesc.
Deci, micuțule, ești în căutarea Oracolului din Sud?
Da. Dar e fără speranță.
- E prea departe. - Eu n-aș spune că e chiar așa.
Știi cum aș putea ajunge acolo?
Bineînțeles. E chiar după colț.
Cum s-a întâmplat asta?
Cu noroc.
M-ai adus cei 16.000 de kilometri?
Nu. Numai 15.918,
măsurați în unități de zbor de dragon.
Ești fantastic.
Să ai un dragon-noroc e singura soluție ca să ai noroc la vânătoare.
Pană la urmă, lucrurile au ieșit bine.
Nu te da bătut niciodată și norocul te va găsi.
E bine să ai iar un prieten.
Ai mai mulți.
Uite.
Fetițo, dă-te din lumină.
Mă deranjezi de la lucrarea mea științifică.
Tu și lucrarea ta științifică.
Tot ce-i trebuie acum băiatului e una din poțiunile mele.
Băiatul va avea mai multă nevoie de una din lucrările mele științifice.
Da, dar mai întâi trebuie să se însănătoșească.
Treci înapoi în colțul tău, Engy.
Întotdeauna stai pe locul meu.
S-a făcut bine.
Acum, e rândul meu să mă ocup de el.
Nu, tu nu!
Doar eu decid că s-a însănătoșit. Eu îți spun când e rândul tău.
Ei bine, micuțule, te mai doare?
E în ordine.
Îmi place. Pacientul spune că doctorul e bun.
Trebuie să doară dacă e vorba de vindecare.
Bea asta.
E bună?
E zoaia de la budă mea.
E o poțiune din ochi de dragon, mucegai de pom, creier de broască bătrână,
solzi râncezi de șarpe de mare.
Ia spune-mi, de unde ați apărut, tu și dragonul tău?
Ce pui la cale?
Ceva ce să prezinte interes pentru comunitatea științifică?
Mă numesc Atreyu. Sunt în căutarea Oracolului de Sud.
Iar o luăm de la capăt.
Ai ajuns unde trebuie, băiete.
Sunt oarecum un expert în Oracolul de Sud.
"Este specialitatea mea științifică."
Este specialitatea mea științifică.
De ce nu stai jos și nu taci din gură măcar o dată?
Tu să taci, fetițo.
E rândul meu.
Mă cheamă Engywook. Ea e Urgl. Ai auzit de mine vreodată?
Nu prea cred.
Nu te învârți prin cercurile științifice.
Eu sunt expertul în Oracolul de Sud.
Ai venit unde trebuia.
Nu există prost mai mare decât un prost bătrân.
Așteaptă! Stai aici.
Observatorul.
Mișcă odată, schelet ambulant! Nu poți mai repede?
De ani de zile studiez Oracolul de Sud.
Într-o zi, o să-mi public studiile:
Un secol de studiu al Oracolului de Sud, scris de profesor Engywook.
Volumul I: Începuturile.
Ai fost vreodată la Oracolul de Sud?
Tu ce crezi?
Eu lucrez științific.
Uite.
Acesta e Oracolul de Sud?
Nu. E prima poartă din cele două prin care trebuie să treci
înainte de a ajunge la Oracolul de Sud
și de a-mi aduce ultima informație de care am nevoie pentru lucrarea mea.
Bineînțeles, mulți
nu au ajuns atât de departe.
De ce?
Ochii Sfincșilor
stau închiși până când cineva care nu-și recunoaște propria valoare
încearcă să treacă.
Uite, trece cineva elegant.
Să vedem care-i părerea lui despre el.
Mergi mai departe, mâță speriată!
E rândul meu. Lasă-mă și pe mine. Eu sunt savantul.
Merge mai departe.
Cred că va reuși.
Ochii Sfincșilor sunt deschiși sau închiși? Lasă-mă să văd.
Sunt închiși.
Se deschid ochii!
A reușit? A reușit?
Armura elegantă e inutilă.
Ochii Sfincșilor pot să vadă în sufletul tău.
Ascultă.
Data viitoare mă lași pe mine să văd ce se întâmplă. E telescopul meu.
O să încerc.
Mai stai. Încă nu ți-am spus nimic despre a două poartă.
E mai greu decât la prima.
Nu va reuși niciodată.
Nu-ți pierde încrederea în tine. Fii încrezător.
Fugi, Atreyu!
Fugi! Acum!
A reușit!
Nici ție nu ți-ar strica o porție din delicioasele vitamine.
A reușit! Atreyu a reușit să treacă de Poarta Sfincșilor.
- Am spus întotdeauna că el o poate face. - Bine.
Dar ăsta nu-i un motiv ca să cazi iar din coș.
Știam eu că va fi bine.
Aiurea. Tu nu înțelegi nimic.
Ce-i mai greu abia acum urmează. Următoarea e Poarta Oglinzii Magice.
Atreyu trebuie să-și înfrunte adevăratul Eu.
Și ce? Pentru el nu va fi prea greu.
Toți cred asta.
Dar oamenii blânzi pot descoperi că sunt, de fapt, cruzi.
Oamenii curajoși pot descoperi că sunt lași.
Confruntați cu adevăratul lor Eu,
mulți fug înapoi urlând.
Ei, haide, asta-i prea de tot.
Ce-ar fi dacă ei
m-ar cunoaște așa cum sunt în Fantasia?
Ca Oracolul de Sud?
Nu te teme.
Nu-ți vor face niciun rău.
Te așteptăm de mult timp să vii.
Tu ești Oracolul de Sud?
Da, noi suntem.
Atunci tu trebuie să știi ce poate salva Fantasia.
Da, știu.
Ei bine, ce? Trebuie să știu!
Regina
are nevoie
dea un nume nou.
Un nume nou? Atât?
Dar asta-i ușor.
Pot să-i dau orice nume vrea ea.
Nimeni din Fantasia
nu poate face asta.
Numai un copil al oamenilor
îi poate da un nou nume.
Un copil al oamenilor? Unde pot găsi unul?
Singurul loc unde îl poți găsi...
este dincolo de hotarele Fantasiei.
Dacă vrei să ne salvezi lumea
trebuie să te grăbești.
Nu știm cât timp
vom mai rezista Nimicului.
Falkor!
Grăbește-te, Falkor! Nimicul e pretutindeni.
Nu-ți face probleme.
Vom ajunge la hotarele Fantasiei.
- Știi unde sunt? - Habar n-am.
Și atunci cum vom găsi un copil al oamenilor?
Cu noroc.
Mai repede, Falkor! Trebuie să ne grăbim.
În regulă, ține-te bine.
Ce păcat că nu m-au întrebat pe mine.
Mama mea...
avea un nume minunat.
La capătul zborului, au ajuns la Marea Posibilităților
de unde n-au putut merge mai departe.
Privește, Atreyu. Nimicul.
Atreyu.
Falkor!
Unde ești?
Atreyu! Unde ești?
Arată ca niște
mâini mari și puternice, nu?
Întotdeauna am crezut că sunt ceea ce par.
Micul meu prieten.
Omulețul cu melcul lui de curse,
Hobbitul de noapte,
chiar și liliacul ăla idiot.
Nu i-am putut ține.
Nimicul...
i-a smuls chiar din mâinile mele.
Am ratat.
Nu, n-ai ratat. Eu sunt cel care a dat-o în bară.
Pe mine m-au ales ca să opresc Nimicul.
Dar am pierdut Auryn-ul.
Nu-mi pot găsi dragonul-noroc.
Și n-o să pot trece granițele Fantasiei.
Ascultă.
Nimicul
va ajunge aici dintr-o clipă în alta.
N-am decât să stau aici
și să aștept să mă ia și pe mine.
Arată ca niște mâini
protectoare
puternice
nu-i așa?
Morla?
Artax!
Dacă vii mai aproape,
te voi sfâșia în bucăți.
Cine ești tu?
Sunt G'mork.
Și tu, oricine ai fi,
poți avea onoarea de a fi ultima mea victimă.
Nu mor așa ușor.
Sunt un războinic.
Un războinic curajos.
Atunci, luptă cu Nimicul.
Nu pot. Nu pot trece granițele Fantasiei.
Ce-i așa amuzant?
Fantasia nu are granițe.
Nu-i adevărat.
- Minți. - Băiat prost.
Nu știi nimic despre Fantasia?
Este lumea fanteziei oamenilor.
Toate lucrurile
toate ființele
sunt doar vise și speranțe ale oamenilor.
De aceea
nu are granițe.
Atunci de ce moare Fantasia?
Pentru că oamenii au început să-și piardă speranțele
și să-și uite propriile vise.
Astfel, Nimicul a devenit tot mai puternic.
Ce e Nimicul?
Este golul care rămâne.
Seamănă cu deznădejdea
care a distrus această lume.
Iar eu ajut la distrugerea ei.
Dar de ce?
Pentru că oamenii care și-au pierdut speranțele
sunt ușor de controlat.
Și cine deține controlul
are puterea.
Cine ești tu, de fapt?
Sunt un supus
al puterii din umbra Nimicului.
Am fost trimis să ucid singura ființă
capabilă să oprească Nimicul.
Am pierdut-o în Mlaștinile Tristeții.
Numele ei
era Atreyu.
Dacă oricum trebuie să mor, mai bine să mor luptând.
Vino după mine, G'mork. Eu sunt Atreyu.
Falkor!
Atreyu!
Acesta a fost sfârșitul Fantasiei.
Nimicul a lăsat în urmă doar câteva fărâme din această lume,
cândva frumoasă și bogată.
Bunul și bătrânul Falkor.
- Vezi ceva? Ceva, orice? - Nu.
A dispărut tot pământul.
Știu. Și totul datorită unui eșec.
Ai încercat.
Oare Turnul de Fildeș mai e în picioare?
Să sperăm că da, Atreyu. Să sperăm.
Lasă Auryn-ul să te conducă.
Dacă Turnul de Fildeș mai este în picioare, du-ne acolo.
Turnul de Fildeș!
Regina.
Du-te.
De ce ești așa trist?
V-am dezamăgit, Regină.
Nu m-ai dezamăgit.
L-ai adus cu bine.
Pe cine?
Copilul pământean.
Cel care
ne poate salva pe toți.
Știai de copilul pământean?
Sigur. Eu știu tot.
Calul meu a murit, eu aproape m-am înecat.
Abia am scăpat de Nimic.
Pentru ce? Ca să aflu ceva ce știați deja?
Era singura modalitate prin care puteai lua legătura cu un pământean.
Dar nu am luat legătura cu niciunul!
Ba da.
A suferit alături de tine.
A trecut prin tot ce ai trecut și tu.
Și acum, el a venit aici
cu tine.
E foarte aproape... Ascultă...
tot ce vorbim.
Ce?
Unde e? Dacă e așa aproape, de ce n-a sosit încă?
Încă nu și-a dat seama că acum face parte din Povestea Fără Sfârșit.
Povestea Fără Sfârșit?
Ce-i aia?
Așa cum el ți-a împărtășit toate aventurile,
alții le vor împărtăși pe ale lui.
Ei l-au însoțit
atunci când s-a ascuns de băieți în librărie.
Dar e imposibil!
Ei l-au însoțit când a luat cartea
cu simbolul Auryn pe copertă
și în care el își citește propria poveste
chiar acum.
Nu pot să cred.
Nu pot vorbi despre mine.
Și dacă nu vine?
Atunci, lumea noastră va dispărea.
Și, odată cu ea, și eu.
Cum poate lăsa să se întâmple una ca asta?
Nu poate înțelege că are puterea să împiedice lucrul acesta.
Pur și simplu nu-și poate închipui
că un băiețel poate fi atât de important.
Oare chiar de mine e vorba?
Poate nu știe ce trebuie să facă.
Ce trebuie să fac?
Trebuie să-mi de un nume nou.
Deja l-a ales.
Trebuie doar să-l spună.
Dar e numai o poveste. Nu se poate întâmpla în realitate.
E doar o poveste.
Atreyu, nu!
Bastian!
De ce nu-ți urmezi visele, Bastian?
Dar nu pot. Trebuie să fiu cu picioarele pe pământ.
Spune-mi numele.
Bastian, te rog!
Salvează-ne!
Bine! O s-o fac!
Vă voi salva. O să-mi urmez visele.
De ce-i atât de întuneric?
Începuturile au fost întotdeauna în beznă.
Ce-i aia?
Un fir de nisip.
E tot ce a mai rămas din vastul meu imperiu.
Fantasia a dispărut cu totul?
Da.
Atunci, totul a fost zadarnic.
Nu, nu a fost.
Fantasia poate renaște în tine,
din visele și dorințele tale.
Cum?
Deschide palma.
Ce dorință vrei să ți se îndeplinească?
Nu știu.
Atunci n-o să mai existe nicio Fantasia.
Câte dorințe mi se îndeplinesc?
Câte vrei.
Și, cu cât îți pui mai multe dorințe,
cu atât mai frumoasă va deveni Fantasia.
Chiar?
Încearcă.
Atunci, prima mea dorința e...
Falkor, ești chiar mai frumos decât mi-am închipuit!
- Îți place? - Falkor, e minunat.
Falkor, e ca și cum Nimicul n-ar fi existat niciodată.
Atreyu și Artax!
Ce dorințe îți mai pui?
Uite, acolo sunt.
E un monstru!
Pe ei, Falkor. Să vedem, cine-i acum găina?
Pe aici.
Vă voi prinde!
Bastian și-a mai pus multe alte dorințe
și a avut multe alte aventuri fantastice
înainte de a reveni la lumea obișnuită.
Dar asta e o altă poveste!